- God morgon, fru Mercer. - Oh, Chris.
Du är uppe tidigt.
Tvillingarna väckte mig i gryningen.
Herregud, det glömde jag helt.
- Grattis. - Skål.
- Hur klarar ni båda av det? - Det är helvetes mycket jobb.
Det tvivlar jag inte en sekund på.
Men du klarar det. Du har alltid varit en duktig ung man.
Du börjar väl bli upprymd.
- På lördag, eller hur? - Påminn mig inte. Det är så mycket att göra.
Ja, det blir bra.
- Lycka till. - Tack.
Och jag är verkligen överlycklig för er båda.
- Tack, fru Mercer. - Kate. Kalla mig Kate.
-Vi är inte i skolungar längre.
-Det duger.
Vad tycker du om Platters låten?
- Om vad? - Platters låten.
Varför då?
Första dansen.
Eller tycker du det är lite trist att ha samma låt som vi hade på vårt bröllop?
Nej. Det är en underbar låt.
- Jag har alltid gillat den. - Ja jag vet.
"frågade mig hur jag visste"
"Min sanna kärlek var äkta"
- Vad är det? - Ett brev.
Ja, jag vet, men från vem då?
- Det är på tyska. - Ja.
Vad står där?
Tja, jag kommer inte ihåg verben, eller substantiv, men ...
jag tror att det står att de har hittat henne.
Hittat vem?
Tja, hennes kropp, i alla fall.
Gud, vem? Geoff.
De har funnit Katja.
Åh.
Du vet vem jag pratar om, eller hur?
Självklart.
För jag kommer helt klart ihåg att berättade för dig.
Naturligtvis minns jag. Jag menar bara att det var länge sedan.
Ja, jag vet att jag berättade för dig om min Katya.
Hon har varit där mer än 50 år, som något i frysen.
Nu har de hittat henne.
Precis som Tollundmannen i den svenska mossen.
Tja, danska, faktiskt.
- Hm? - Det har varit i läroplanen i åratal.
Jag lärde ut den till tredjeklassarna.
Jag ska göra lite mer te.
Ja, jag kommer att behöva en ordlista.
Jag vet inte var jag ska leta.
Varför kollar du inte i plastlådorna?
Ingenting där. Bara "gör-det-själv" böcker.
Ah!
Det är allt.
Ja.
Ah, tack.
Du förstår, vad som har hänt är att snön har smält helt.
Allt som är kvar är isen.
Och det var så de fann henne.
- Vad menar du? - Ja, att hon är fortfarande där.
- I isen? - Ja.
Långt ner, det är jag säker på. Men vattnet är mycket ren där uppe.
Det måste det vara, så de kan se henne.
- Har de inte tagit ut henne? - Inte än.
Varför inte?
Hon är i en glaciär i de Schweiziska bergen, Kate.
Det kan inte vara lätt.
Det finns inga vägar där uppe.
Hm.
Så, hur de vet att det är henne?
Jag menar, det kanske inte alls är henne.
Jo, de har gjort en bedömning, antar jag, från platsen där de fann henne.
Kanske kan de förstå utifrån vad hon har på sig.
Från vad hon har på sig?
Oh, ja, ja, de där flygarna på ... lceland, tror jag det var,
de var perfekt bevarade.
Åh, det minns jag inte.
Ja. Jag såg en dokumentär om det.
De var bevarade som när de dog på grund av hur snabbt de frös.
Och du tror att det är det som har hänt?
Tja, jag vet inte, men du kan tänka dig.
Jag är inte säker på att det fungerar på det viset. Inte efter så lång tid.
Hur konstigt skulle det vara då?
Hon kommer att se ut som hon gjorde 1962.
Och jag ser ut så här.
Vad är det?
Er, var inte sur nu, Kate.
Jag ska ha ha en rök.
- Mår du bra? - Bra.
Var snäll och ät det här. Och ta dina piller.
De frågade om jag ville åka till Schweiz.
Varför skulle de be om det?
Jo, för att se kroppen.
- När? - Snart, antar jag.
- Du tänker väl inte åka? - Vet inte.
-Hela vägen till Schweiz?
-Det är inte så långt.
-Det går flyg från Stansted.
-Jo, men det är långt nog.
- Du tycker inte att jag skulle? - Ärligt?
Tja, nej.
Jag ser inte poängen.
- Plus att vi har festen på lördag. - Jag tänkte inte resa nu.
- Jag skulle inte åka nu. - Jo, men ändå.
Jag gillar inte tanken på att du bestiger ett stort jäkla berget.
Tja, jag tror inte att det kommer till det.
Du tycker inte om att gå en promenad med mig på Broads
- och det är platt som en pannkaka. - Jag vet.
Som jag sa, Kate, det kommer inte till det.
Men ändå...
- Behöver inte du åka in till stan? - Åh, jag kan ändra det.
Nej, du borde åka.
Det har varit lite av en chock, det är det hela.
Men jag är bra.
- Är du säker? - Ja, helt klart.
Åh. Det ser annorlunda ut, helt tomt.
Tja, det är där borden brukar stå.
Honnörsbordet där borta, så alla kan se dig.
Vi kommer inte att ha något honnörsbord, men tack.
Verkligen?
Ett honnörsbord är så härligt på en sådan här fest.
Ni två som centrum i rummet.
Vi försöker inte återskapa bröllopet.
Det är bara en fest.
Ja, ja, det är ditt val, naturligtvis.
Jag tycker dock att det är en underbar plats, platsmässigt, för en årsdag.
Det är din 40:de, eller hur?
45:te.
Det är en ovanlig en att fira.
Min make var sjuk och vår 40:de ställdes in, så vi var tvungna att omorganisera.
Tja, jag måste försöka göra detta till en super-special, då, eller hur?
Och detta är verkligen en härlig plats för en sådan fest.
Så full av historia, ser du?
Som ett bra äktenskap.
Visste du att det Trafalgar Balen hölls här?
Ja, det berättade din assistent för mig.
Det var 1805.
Kan ni föreställa er hur makalöst det måste ha varit?
Alla här, klädda i deras finaste, firar en sådan prestation.
Dödades inte Nelson?
Men slaget vanns.
Och det måste vara värt att fira, eller hur?
Vi hade ett bord på vårt bröllop, ett honnörsbord, men vi tyckte inte alls om det.
Min man tyckte det var en fruktansvärt borgerlig tradition.
Ska vi ta en titt på canapélistan?
Ja, det gör vi.
Jag är strax tillbaka.
Ingen brådska.
Du har kommit till Geoff och Kate. Lämna ett meddelande.
Du har inte lyssnat på denna på länge.
- Hur känner du dig? - Jag mår bra.
Vad har du gjort med ditt finger?
Oh, ja, jag var, eh ... försökte laga toaletten och er, ja, jag skär mig i tummen.
Aj då.
Har du lyckats fixa det?
Det behöver en ny flottörventil, tror jag.
- Försökte ringa tidigare. - Lämnade du ett meddelande?
Nej, jag ville bara se att du var okej.
Ok.
- Vad läser du? - Kierkegaard.
Jösses, försöker du dig på det igen?
Du vet, du har tre upplagor av den boken,
och jag tror inte att du har kommit längre än till kapitel två i någon av dem.
Ja, det har varit en märklig dag.
Det har det säkert.
Jag bara, eh ... stannade hemma,
du vet, brottas med flottörventilen.
Men du har rätt.
Jag går knappt på promenader längre.
Och det var en trevlig dag, så iväg jag gick.
- Nå, vart tog du vägen? - Bara in till byn.
För att köpa cigaretter?
Jag har inte förlorat min luktsans, förstår du?
Jag vill bara inte att vi ska börja röka igen.
Nej, det kommer jag inta att göra.
Jag lovar.
OK. Fortsätt.
Så jag var i byn, och jag vet inte vad som hände
men den rasisten från allaktivitetshus ...
Mm. Sandra Wilkins.
Ja, hon.
Hon kom fram till mig, ända fram till mig ansikte,
och hon gick på och frågade mig om jag var okej.
Och när jag sa att jag var det, ville hon inte tro mig.
Och ... Jag gjorde inte något.
Ingenting. Bara satt på bänken vid ankdammen,
skötte mig själv och fick lite luft.
Helt klar.
-Det var vad jag gjorde, jag lovar.
-Jag tror dig.
Hon är en hemsk kvinna.
- Bara ignorera henne. - Mm.
Är du okej?
Åh, det är bra. Fint.
Ja. Mm.
En droppe till?
Mm, tack.
- Vad? - Inget.
- Det är något jag vill tala om för dig. - OK.
Du vet, jag är säker på att jag har sagt det tidigare,
men det var länge sedan, så jag menar, jag kan ta fel.
- OK, fortsätt. - Ja.
Um, jag var hennes anhörig.
Vad menar du?
Tja, officiellt.
Jag var hennes anhörig. Jag är säker på att jag berättat det här förut, Kate.
Jag tror att jag skulle komma ihåg om min make är en annan kvinnas anhörig.
- Varför? - Varför vad?
Tja, varför var du hennes anhörig?
Eftersom de trodde att vi var gifta.
- Vem trodde det? - Myndigheterna. Folk.
Vad fick dem att tro det?
Vi sa att vi var.
Det var ni inte, eller hur?
Åh, nej, nej, nej. Nej, helvete nej.
Vi bara låtsades, så att folk skulle låta oss stanna i deras hus.
Det är annat dessa dagar, Kate, och sedan efter olyckan ...
Du ljuger inte för mig?
Nej. Kate, hon bar en ring på fingret.
Det var en liten ring av trä, som en gardinring, gjord i ek.
Kul att du kommer ihåg det.
Tja, det var inte på riktigt.
OK, du kunde ha ... du kunde bara ha berättat för mig, Geoff.
Jag trodde att jag hade.
Om jag inte hade, ja, det är knappast, er ...
sortens ting du berättar för
din vackra nya flickvän, är det?
Jag antar det.
Jag tror att jag ska ta ett ... gå upp och ta ett bad.
Jag har massor att göra i morgon.
- Är du säker på att du är okej? - Ja. Ja.
Ja, jag är.
Jag kan knappast bli sur på något som hände innan vi blev tillsammans, kan jag?
Inte riktigt.
Men...
Jag antar att en kram är uteslutet.
Det känns inte ens som om det var jag som var där.
Vet du vad jag menar?
Hur länge hade du varit där uppe?
Åh, sex eller sju veckor, antar jag.
Det verkade mycket längre.
Vi hade en karta, till att börja med.
Den var så jäkla opålitlig.
Jag har den fortfarande någonstans.
Ja, vi kom högre upp i bergen
och jag bestämde att det skulle vara bäst om vi hittade någon,
du förstår, för att hjälpa oss att komma till den italienska gränsen.
- En guide? - Ja, det var egentligen inte en guide.
Denna svartmuskige lilla jävel som trodde han var Jack Kerouac.
- Du har alltid hatat Kerouac. - Ja det gjorde jag.
Kanske du var svartsjuk.
- Vad, på Jack Kerouac? - På guiden.
Flirtade han med henne?
Tja, de hade, ... språket.
Min tyska, var inte så bra, med sin accent.
De skrattade mycket.
Han kom hela tiden med skämt jag inte förstod.
- Herregud, det gillade du inte. - Nej, det gjorde jag inte.
De gick uppe framför, mer än vad de behövde kanske,
eller ... kanske jag bara lät dem, jag vet inte.
Vi var på väg runt denna klippa,
och glaciären var till höger, nedanför oss.
Långt ner.
Vacker sak, var det.
Du skulle älska landskapet där ute, Kate.
- Du skulle verkligen. - Ja, säkert.
De var utom synhåll, runt hörnet,
och det sista ljud som jag hörde var hennes skratt.
Och Jesus, om det irriterade mig.
Men så hördes ett skrik.
Det var inte ett högt skrik.
Typ av utandning av luft från hennes lungor, från chocken, antar jag.
Det var lågt och gutturalt,
inte som hennes röst, som var mjukare med högre röstläge.
Gud, det är bara hemskt.
Mm. Mm.
Och sen då?
Det var det hela, egentligen.
När jag kom dit, var hon borta.
Och Kerouac tittade ner i hålet.
En spricka.
Ja, en spricka, jag antar att du skulle kalla det det, som en smal, smal spricka i berget.
Kommer du ihåg den där i Skottland?
- Ja, det gör jag. - Ja. Tja, var det som den.
- Ja. - Bara mycket djupare.
Och Kerouac bara stod där.
Hans ansikte, konstigt nog, det såg nästan gult ut.
Var hon blond?
- Förlåt? - Hade hon blont hår?
Åh, nej, nej. Hon hade mörkt hår.
- Som jag, då. - Mm.
Jag menar, inte nu.
Ja, som ditt.
Hur gammal var hon?
Hon var två år äldre än mig, och det var i '62.
Ja, så hon var ungefär 27.
Ja.
Min mamma dog samma år.
- Gjorde hon? - Ja. Mm.
- Jag vet inte varför det är roligt, men det är det. - Roligt?
Tja, vi kände inte varandra då, du och jag,
men vi gick båda igenom något riktigt obehagligt, och ...
och ändå har vi aldrig talat om det under alla dessa år som vi har känt varandra.
- Aldrig. - Nej. Aldrig.
Jag är trött.
Ska jag släcka ljuset?
Ja.
Jag är ganska trött också.
Kom igen.
Max!
Ja, pojken! Kom igen!
Kom igen! Duktig pojke.
Du är uppe tidigt idag.
Ja, jag tänkte jag skulle åka in till stan med dig, om du inte har något emot det.
Nej, självklart har jag inte det.
Ja, jag vill in till Thorns, för få tag på en ny flottörventil.
Åh bra.
Tror du att mitt lånekort fortfarande är giltigt, Kate?
- Jag kan inte se varför inte. - Jag kanske tittar där in det om det hinns med.
Ta en kollerunda.
- Vi skulle kunna ha lunch. - Ja, mycket.
Tja, er, jag ska bara gå och göra vad jag måste göra.
Hojta när du är klar.
OK.
Det tar cirka en timma. Jag måste ringa floristen och en eller två saker mer.
Tror du att biblioteket kommer att ha något om klimatförändringen?
- Om vad? - Klimatförändringar.
- Förlåt att jag är sen. - Okej.
- Fick du tag på saken? - Vilken sak?
- Flottörventilen. - De måste beställa den.
Jag hämtar den om ett par dagar.
Vad vill du ha att äta?
Vi måste tänka en hel del mer på miljön.
- Tja, vi återvinner. - Gör vi?
- Ja. Jag försöker i alla fall. - Det skall vi.
Du är välkommen att slänga hundburkarna och lägga dem i rätt fack.
Eftersom glaciärererna, de smälter mycket mer än vad folk föreställt,
- Och vattnet kommer bara inte ner. - Det måste ta vägen någonstans.
Nej, det är sugs in i berget under, och det byggs upp och upp och upp.
- Liksom ... - Som en damm.
Som en damm, ja. Det väntar, väntar, väntar, och sedan ...
Åh.
Försiktigt. Utan varning.
Kommer ner som en tsunami, utplånar allt i sin väg.
Skolor, kyrkor, människor i kaféer som dricker sitt kaffe,
gamla män i butiker som mixtrar med sina gökur.
Och om de inte hade hittat henne, det är då hon skulle ha kommit ner,
ihop med all sten och skräp.
Vi kommer att vara döda sen länge då.
Åh.
Ta bort din bok.
Oh, ja.
- Kollar du mina samtal, Kate? - Egentligen inte.
- Hallå. - Hej.
- Sally! - Hej, Geoff.
Det är min favorit, det.
OK, mamma. Jag tror att det räcker nu. Det börjar bli riktigt tråkigt.
- Jag är stolt över mitt barnbarn. - Sally, jag vill ta en titt på Charley.
Dessa är så fina.
Och bilderna är verkligen vacker.
- Eller hur? - Sally ska bli en fotograf.
Ska jag inte. Jag tar bara en kvällskurs för skojs skull.
Det är inget särskilt.
- Men det kan leda till något. - Eller kanske inte.
Vi får se? Men du borde satsa på det.
Jag började för ungefär tre månader sedan.
Det är ett bra instrument att lära sig. Du kan spela vad som helst på en ukulele.
Det är inte bara George Formby, vilket är bra eftersom, som ni vet, jag har alltid hatat honom.
Internet är helt lysande.
Om du går till en kille som heter justinguitars.com,
han undervisar i gitarr, men det är helt gratis.
Han har börjat undervisa i ukulele också.
Vi ses senare. Ha det så trevligt.
Okej, vi ses.
Jag tror inte ... Jag tror inte Geoff ville gå till puben.
Det är antingen det eller han kommer att shoppa med oss.
Vi kunde ha gått till puben, allihop.
Du vet hur han har det med att dricka på dan.
Åh, han kommer att bli okej.
Hur som helst, det ger honom en chans att snacka.
- Om vad? - Om dig.
Mamma!
Inte om dig som så, utan om festen.
Vad menar du ... snacka om festen?
När jag tänker på hur hemskt George var innan vår 40:de,
Jag var så nära att skilja mig.
Ignorera henne.
Så, vad kommer att hända med din klänning? Vad skulle du vilja?
Ska jag inte ha en fest?
Naturligtvis bör du.
Det är en stor press på oss båda.
Och jag hatar fester hur som helst.
Jag menar, jag har aldrig ens firat min födelsedag.
Nej, nej, nej, nej, nej, du måste ha den.
Jag menar, det är det som är det märkliga.
George var hemskt, men kommer du ihåg honom från själva festen?
Hur mycket han grät?
Och inte bara under talen.
Ja, han var mycket söt.
Det är därför dessa saker är viktiga.
Vad att få våra män att gråta?
Inte bara makar, alla män.
Det är alltid de som bryter ihop först.
Sallys bröllop, Charleys dop.
Vi håller ihop för att vi redan vet hur viktigt detta är.
Geoff är inte mycket till gråtare.
Jag slår vad att han grät på ditt bröllop.
Jag minns inte.
Om det är någon sorts knyck på evolutionen
som gör att män blir besatta av sina dödsrunor, deras arv,
då kanske det är vår sak att knuffa till dem så att de inser vad som verkligen är viktigt
innan de dödar sig själva, vet du, med besvikelsen.
- Morgon. - Åh.
Jag nickade till.
Vad tyckte du om Sally foton?
- Mm? - Sallys foton.
Jag tycker att hon har ett mycket bra öga.
Visst. Ja. Mm.
Mm.
Jag tycker ibland att det är synd att vi inte har fler bilder runt om i huset.
Vi kunde hänga upp några.
Ja, men vi har inte några. Inte riktigt.
Jag menar, inte som Lena gör på hennes vägg.
Jag antar att det beror på att de har fått barn och barnbarn, och ...
Jag antar att vi inte såg vitsen med att ta bilder av oss själva.
Skulle ha varit litegrann fåfängt.
Du brukade säga att alla tar bilder hela tiden
stoppade alla från att ha roligt.
- Gjorde jag? - Det gjorde du.
- Låter som något jag skulle säga.
Du hade en gång en kamera.
- Ja, en Yashica -. Mm, en Yashica.
Jag har den fortfarande.
Den är på vinden.
Nu när vi blivit gamla, men det ... det är en skam.
Vad vill du ha bilder från?
- Max när han var valp.
Tessa före honom.
Du när du var pyntade Clitheroe och du slog spiken i handen.
Du vill ha ett fotografi av det?
Åh, du vet vad jag menar.
Det var vårt första hus.
Det var det.
Ja, det var mitt första hem efter att ha lämna hemmet,
efter att ha lämnat mina föräldrar, lämnar min far.
Jag antar att vi inte insåg det då
men dessa minnen ...
... de är det viktiga, eller hur?
Jag skulle vilja en bild av dig vid Leeds Mecka.
Det var där vi träffades.
Du var en riktig knockout.
Åh, det är konstigt, är det inte,
att tänka tillbaka på oss då?
Jag var inte ens 20, och du var så cool, med din cigarett hängande i munnen.
Mm.
Vet du vad.
- Vad gör du? - Kom igen.
- Vi kan flytta ... - Åh, dra åt...!
Kom igen.
Jag struttar inte runt i vardagsrummet vid den här tiden på natten.
- Helt galet, ja.
Vi är inte 20 längre.
Nej.
Låt oss gå upp.
Kom med nu.
Hoppas jag kommer ihåg hur man gör.
Jag ska visa dig.
- Hur går det där nere? - Jag tror att jag är redo.
Ja?
- Du vill inte ha mig på topp? - Nej, jag är nästan där.
Åh, det är du också.
Åh, där du går.
Oh, ja.
Åh.
En kyss.
Öppna dina ögon.
- Eh ... - Skit.
Åh, jäklar.
- Jag tror att jag har förlorat det. - Jag...
OK, OK, OK.
Geoff, det är OK, det är OK.
Hallå.
- Aw ... - Det är OK.
Nej, låt oss bara sova.
Geoff?
Vad gör du?
- Geoff? - Jag är OK, Kate.
Var snäll och kom ner. Detta är löjligt.
Jag mår bra.
Vad är det i din hand?
Ingenting.
- Är det henne? - Jag hittade det.
Du hittade det inte. Du letade efter det i mitt i natten
och det är inte samma sak alls.
- Låt mig se det. - Nej.
Snälla, Geoff. Kan jag få se det?
Snälla, Kate, bara gå tillbaka till sängen.
Visa mig den jäkla bilden!
Det är bara en bild. Det är allt det är.
Det betyder inte någonting. Det är bara en jävla bild.
Tack.
Max!
Kom igen!
Får du någon att göra din makeup på lördag?
Jag tänkte inte på det.
Jag känner den här tjejen. Hon är mycket subtil.
Du skulle inte behöva oroa dig för att se ut som en hora.
Sally har fått denna fantastiska roll-on sak, zappar bort mörka ringar.
Jag är säker på att du kan få låna den.
Om jag ser trött ut, kan du bara berätta för mig.
Du ser trött ut.
Jag mår bra.
Detta väder.
Jag berättar bara vad George sade.
Jag försöker inte göra dig upprörd. Verkligen inte.
Jag är inte upprörd, men du berättar inte nånting.
Du säger bara att Geoff var i en konstig stämning.
Det är vad George sade.
Sa Geoff något?
Som vad?
Det är vad jag frågar dig.
- Om festen? - Nej, inte om festen.
De pratade politik.
- Det är allt?
- Han var mycket aggressiv.
Jag är säker på att George kan stå upp för sig själv.
Han agerade som han brukade.
Du menar?
Som den där gången han anklagade mig för att vara en fascist
inför alla mina vänner på min födelsedag
bara för att jag vågade säga att Thatcher inte hade gjort ett sådant dåligt jobb.
Jag menar, jag hade inte ens röstat för henne.
Det var inte roligt, Kate.
Nej.
Mycket upprörande.
Han gjorde en hitlerhälsning hela tiden.
Okej, det var lite roligt.
Åh jag är ledsen.
Jag borde inte ha tagit upp det.
Du vet hur Geoff är.
Han blir överpassionerad om saker och ting.
Jag antar att det är därför du blev kär i honom.
Ja.
Åh, det är en annan sak.
Vad?
Geoff säger att han är inte säker på att han vill gå till arbetslunchen.
På Crawley s?
- Men det är i morgon. - Jag vet.
Och det har ordnats sen länge.
George såg fram emot att få det gamla gänget samlat men om ...
Sa han varför?
Tror inte det.
Jag ska prata med honom.
Kanske spelar det ingen roll.
Nej, jag ska prata med honom.
Damer...
Full, full?
Vill du ha mer mjölk?
Ja.
Kex? Nej?
Nej?
Tja, jag lämnar dem där. Och jag tar en.
- Tack. - Efter det,
så använde köpmännen dessa nyinrättade vattenvägar,
och under åren gjordes de djupare och bredare,
och det är därför Broads är som de är i dag
för er alla att njuta av.
Nå, tänk om romarna hade hittat torv någon annanstans
eller valt att gräva i en annan del av landet.
Då hade dessa Broads inte varit här alls.
Är det Geoff?
Ja, det är det, ja.
Vad gör han?
Röker han igen?
Ser så ut.
Du borde få honom att raka sig innan den stora dagen också.
- Hej, Geoffrey. - Hej, Lena.
Hoppas du har förberedd ditt tal.
Jag vill bara höra bra saker om Kate på lördag.
Jag hör att du inte vill gå till Crawleylunchen.
Jag har inget emot det om du inte gör det, men jag undrade varför.
Jag gör bara inte det.
Du har sett fram emot att träffa alla igen.
Du har pratat om det i flera veckor.
- Varför vill du inte gå? - Jag har mina skäl.
Som är?
Vad spelar det för roll för dig om jag går eller inte?
Det gör det inte, men det arrangerats.
Så?
Så du kan inte bara dra dig ur saker bara för att du inte känner för det.
Även när du har skäl.
Och George kommer att bli mycket upprörd.
Han är ... ja, han har organiserat det i veckor.
- Och han är din vän. - Åh, bra.
- Då går du? - Det är vad jag sa, eller hur?
Vissa dagar, glömde vi allt om att åka till Italien. Bara stannade kvar.
Vi höll på att likgiltiga.
Jag tror att det är ordet jag letar efter.
Tanklös?
Tanklös.
Tillbaka i Berlin, murades muren upp
och i Amerika hade vi just haft Grisbukten.
Men där uppe, tänkte vi inte alls på allt det där.
Vi tänkte inte alls på vår framtid.
Men, på samma gång, var vi inte tanklösa alls.
Hur kan du vara det när du vet vad ditt syfte är?
När varje dag verkar ha någon mening.
Att hitta någonstans att bo, att hitta mat.
Och de dagar vi inte gick någonstans,
de verkade lika betydelsefulla
som när vi satt igång på fullt allvar klockan fyra på morgonen.
Jag tror, ... Jag tror att det är den värsta delen av att bli skröplig,
att förlora ... betydelsefullheten.
Jag mindes i dag hur vi brukade se dessa blommor.
Någon form av violer, tror jag att de var.
De hittade en gräsplätt där snön hade smält
och de bara sköt upp.
Jag vet att de bara var blommor, men de verkade så bestämda.
Även modiga.
Och det är så jag ser Katja och mig.
Vandrande runt, vänder ryggen åt civilisationen.
Modig?
På ett sätt.
Tror du inte?
Inte riktigt.
Varför inte?
Jag menar, vad gjorde du egentligen?
Du klättrade bara uppför några jäkla berg.
Jag säger inte att vad vi gjorde var av mod.
Jag tror att du bara jagade en tjej som ville bli jagad.
Du kände henne inte.
Nej.
Det gjorde jag inte.
Jag är trött.
Jag vill fråga dig en sak innan vi somnar.
Vad är det?
Om hon inte hade dött, om ni hade nått Italien,
skulle du ha gift sig med henne på riktigt?
Men vi kom inte till Italien, eller hur?
Och hon dog.
Ja, men om ni hade.
Jag trodde att du inte gillade teoretiska frågor.
Bara svara mig.
Ja.
Ja, du skulle ha gift dig med henne?
Ja.
Vi skulle ha gift oss med varandra.
Jag tror inte att jag kan tala om henne längre.
Jag vet att jag sa att jag kunde, men jag kan inte.
Någon du känner som är kvar där?
Vad? Nej, de är alla nya.
OK, då, ser jag dig senare.
Ja.
Vänta.
Bara försök att ha kul idag.
Ja. Jag ska försöka.
Max, tyst!
Åh...
Hallå.
- Fru Mercer? - Ja det är det.
Hej, det är George DJn.
Oh, ja, jag tänkte ringa dig.
Jag behöver låtarna för lördag.
Er, låtar? Åh, sånger, ja.
Bara ett ögonblick.
A ...
- Happy Together av The Turtles. - OK, bra val.
For What It's Worth av Buffalo Springfield.
Your Precious Love av Marvin Gaye.
Och Higher And Higher av ...
Jag minns inte av vem.
Är det inte Jackie Wilson?
- Ja. - Ja.
- Hur skulle det vara med Your Song av Elton John? - Nej. Ingen Elton John.
Vad annars? Jag har inte fått min lista.
The Moody Blues?
Det är tillräckligt.
Hur är det med er första dans?
Smoke Gets In Your Eyes av The Platters.
Ja, tackar. Tack så mycket. Adjö.
Hur var det?
Jävligt oändligt.
Du skulle fan inte tro vad de har gjort med stället.
Det har blivit helt strömlinjat.
Mitt första jobb på golvet existerar inte längre.
Jag säger dig, om jag fortfarande var i ledningen, skulle jag inte ha låtit det hända.
Och fackföreningarna, bryr sig inte ett skit.
Tja, kanske de gör och ingen tar någon notis.
Och hur killarna har försjunkit i ålderdom, det är ingen vacker syn.
Och det är George, malande på om hans jävla ukulele.
Den värsta delen av det är att de alla verkade intresserade.
Och Len, han har en villa i Algarve.
Minns du Red Len?
Vi brukade kalla honom Len-in,
och nu allt han kan tala om nu är att spela golf på Al-fucking-Garve
med sitt barnbarn, som är en bankir.
Röda Len, med en bankir till sonson.
Fuck me!
Tjena damer. Ha en bra dag, mina damer.
Skulle någon vilja en, denna veckas Big Issue?
Kan jag intressera er i en Big Issue?
Skulle någon vilja ha en, denna veckas Big Issue?
God eftermiddag. Har du ett par minuter över?
Jag vill gärna berätta lite om denna välgörenhet vi har igång.
Jag är inte intresserad.
Nej? Inga problem.
Kan jag hjälpa dig?
- Får jag sätta mig? - Ja, var så god.
- Är det någonstans du har tänkt dig? - Nej, jag ...
Jag vill veta om en man har varit här.
Det är min man.
Vi har anlitat er några gånger och jag undrade om han hade varit här.
Har han frågat om Schweiz?
- Det var länge sedan. - Ja, tyvärr.
Jag har varit...
Tja, Det var mycket hektiskt i stan och bussen tillbaka var ... Förlåt.
Jag gick till resebyrån i dag.
- Vad? - Jag gick till resebyrån.
Ska du till Schweiz?
- Nej det ska jag inte. - Varför inte?
Jag kan inte gå till byn utan ... utan att sitta ner.
Hur ska jag kunna klättra i ett jävla berg?
Och det är anledningen?
Nej, Kate, det är inte orsaken.
För om du går, och om jag ...
Åh, Jesus, Kate. Detta handlar inte om Katja.
Snälla, sluta säg hennes namn.
- Jag kan inte tåla det. - Det är inte ... Det handlar inte om Katja.
Det är.
Så klart det är.
Som när jag märkte vad det är för lukt i huset.
- Men snälla. - Och det är hennes parfym, OK?
Det är som om hon stått i hörnet av rummet hela tiden,
- Bakom min rygg. - Åh kom igen.
Och det har fläckat ner allting.
Alla våra beslut, vart vi åker på semester, vilka böcker vi läser,
vilken hund som du vill välja, vilken musik vi vill lyssna på.
Och de stora sakerna också.
Särskilt de stora sakerna.
Hon hade ingenting att göra med något av det.
Jag skulle vilja kunna berätta allt för dig som jag ... tänkte,
och allt jag vet,
men jag kan inte.
Förstår du det?
Ja.
Ja det gör jag.
Allt jag vill nu är att du bara komma till festen i morgon.
- Självklart kommer jag. - Jag behöver verkligen du vill vara där.
Ja, jag vill vara där.
Eftersom det är en sak att veta att jag inte har varit tillräckligt för dig.
Det är något...
... helt annat att alla andra känner det också.
Tror du verkligen att du inte har varit tillräckligt för mig?
Nej, jag tror att jag var tillräckligt för dig.
Jag är bara inte säker på att du gör.
Ah, Kate.
Det är fruktansvärt.
- Har du tagit dina piller i dag? - Nej.
Då hämta jag dem.
Och sedan ska vi äta middag och sedan ska vi gå till sängs.
Och sen kommer vi att få upp.
Och vi ska försöka börja om igen.
OK, Kate, jag kan göra det.
Vi kan göra det.
Jag lovar.
God morgon.
Jag gjorde lite te till dig.
- Åh. - Och ...
Jag har lyckats fixa toaletten utan att skära av mig fingret.
Är det sent?
Ja, jag tänkte jag skulle göra lite äggröra
och sedan kan vi ta Max på en promenad.
Åh.
- Bra. - Ok.
Det gör jag.
Ja, vi har väl ägg, eller hur?
Jag såg en gång en trädkrypare här, en underbar liten fågel.
Någon talade om för mig att de flyger längst ner på trädet och sen arbetar sig uppåt.
Och nötväckor, de flyger till toppen av stammen och arbeta sig sen nedåt.
Kom igen. Kom igen. Duktig pojke.
- Du brukade älska din fågelskådning. - Jag gjorde det, ja.
Det är lustigt hur du glömmer de saker i livet som gör dig lycklig.
Stanna där, Max.
Hittade det, Max.
Återigen, jag är ledsen att jag inte gav dig något.
Åh, var inte dum.
Detta är mycket vacker.
Jag är glad att du tycker om det.
Jag tänkte ge dig en klocka.
Jag tänkte få den graverad, men var inte säker på vad där skulle stå.
Jag gillar att inte veta tiden.
- Jag kunde bara inte göra det. - Nej.
- Oroa dig inte älskling, det behöver du inte. - De flesta människor vill inte.
Kommer du med mig? Jag har något att visa dig.
Inga överraskningar, Lena. Jag vill inte ha nån överraskning.
- Wow. - Är det inte underbart?
Kolla på det här. Jadå.
- Lena, vad är det? - Kom och ta en titt.
Wow.
Bilder.
- Var kommer de ifrån? - Jag ringde runt. Alla har bidragit.
De flesta av dem är mina egna.
Titta, Kate, se hur vacker du är.
Kate, där är Tessa när hon var valp.
Ah, det är jag ... mig och mina glasögon, trimmande.
Trimmande.
- Titta på oss där. Kom du ihåg det? - Egypten.
Ja, när vi reste till Egypten.
Vi är båda underbara.
Lena, detta är underbart. Tack.
Inte illa av en gammal fascist, va?
Ja, inte illa alls.
- Åh, jag kan inte vänta med att höra ditt tal. - Ja, det är här inne.
- Usch, då är vi alla illa ute, då. - Ja, särskilt du.
Bara vänta du på tårarna.
- Vem är det där? - Det är Arthur, tror jag.
- Ja det är det. - Ja.
- Ja, det är Arthur, för några år sedan. - Och vem annars ser jag?
Mina damer och herrar, ögonblicket ni alla har väntat på.
Jag ger er ... Geoffrey Mercer.
Gå på, Geoffrey.
Kan ni höra mig?
- Vi hör dig. - Ja.
Kära nån.
Jag skall försöka göra det begripligt, då.
Jag skulle vilja tacka er alla och till att börja med, att få vara här i kväll.
Några av er kanske kommer ihåg att min bypass operation,
överskuggade saker och ting för några år sedan, i alla fall, här är vi.
Nå, jag är inte van att hålla den här typen av tal
på detta slag av tillställningar,
men, ... ja ...
Jag ska göra mitt bästa.
Som, äh, när vi blir äldre,
tycks vi sluta att göra val.
De stora valen, i alla fall.
Kanske får vi bara så många under en livstid,
och när vi har använt dem, är de är borta.
Eller kanske våra hjärnor, blir lite gamla och trötta,
som, äh ... som Georges knä.
Äh, hur som helst.
Resultatet är att de val vi gör när vi är unga
är förbannat viktiga.
Liksom valet Kate och jag gjorde
för 45 år sedan ... idag.
I dag.
Nå, saker ... saker och ting har inte alltid varit ... idylliska.
Som alla par, har vi haft våra nedturer liksom... som våra uppturer.
Vi alla, vi alla, tror ...
Vi alla önskar att vi hade gjort en del saker annorlunda,
önskar att vi inte hade gjort vissa misstag,
men, äh ... hur som helst.
Jag måste få säga, och jag behöver säga,
att övertyga dig om att gifta dig med mig, Kate,
var det bästa jag någonsin gjort.
Det tog förresten mod att göra det.
Ja, och din far, jag tror inte att han var övertygad om
att jag var den största fångsten i världen.
Jag kan undra varför.
Men hur som helst, att övertala dig att gifta dig med mig
var det bästa jag någonsin gjort,
och jag är ledsen, det är jag verkligen,
att er, du har inte... att du inte alltid har visst att
eftersom, ja, för mig, Kate,
detta är, det är vad det är ... vad det handlar om, vad allt detta handlar om,
varför alla ... varför alla våra vänner är här i kväll.
Det handlar o ... det handlar om dig och mig.
Du och jag, Kate.
Oss.
Ja.
Och jag tror, ​​verkligen, det är allt jag har... att säga,
förutom att, äh ... Jag älskar dig.
Aw.
Jag älskar dig väldigt mycket.
Och tack för att ha stått bredvid mig genom alla dessa år
och orkat med alla mina dumheter, och ... må det fortsätta länge till.
Geoff och Kate!
Det var fantastiskt. Eller hur?
Det var det.
Och nu...
skulle de två turturduvorna vänligen vilja ta golvet för första dansen?
Aw.
Och för er som inte vet, eller inte levde då,
Detta är precis samma låt som spelades för 45 år sedan idag.
Aw.
Jag ger er makarna Mercer.